BASERET PÅ EN SAND HISTORIE
Kapitel 1: Den store Marguerite Dumont
Ingen billeder. Ingen billeder, tak.
SEPTEMBER 1920
Goddag. Jeg er sangerinde. Jeg er tilkaldt som afløser.
Jeg fik besked på at møde op ved indgangen. Jeg hedder Hazel Klein.
Der cirkulerer falske indbydelser. De kommer for sent, frøken.
Undskyld. Det tog to timer fra Paris, og jeg er gået fra stationen.
Undskyld, men med hensyn til mit honorar...
Bare rolig, frøken. Fruen er meget gavmild.
Har De andre sko med?
- Nej, men jeg kan tørre dem af. - Skynd Dem nu bare lidt.
- Det er velgørenhed, ikke? - Jo, for forældreløse børn.
Får du ikke lyst til at løbe skrigende bort?
- Se, der er Dronningemoderen. - Er hun rig?
Det håber jeg.
Hvad er det for en larm?
- Det er Händel, lille Kyril. - Andel?
- Händel. - Så skål for Händel.
- Har De noget imod poesi, frue? - Nej da, jeg skriver selv.
Glimrende. Kyril Von Prist.
Jeg har også lavet illustrationerne.
Smukt.
Ville De være interesseret i at investere i et galleri, prinsesse?
- Goddag. - Goddag.
Ja, det er mere elegant.
Tak, men jeg skal synge om lidt.
- Lucien Beaumont. - Beaumont?
Jeg er her under dæknavn.
Jeg kender Deres navn.
De har kritiseret en af mine veninder i Deres avis. Alice Gervini.
Nå ja. Hende, der lyder som en frø, når hun synger?
- Hun blev ked af det. - Nej, det var godt for hende at høre.
Hvad er det her for noget?
Hvor er alle de steder, hun har optrådt?
Fru Dumont hørte mig på konservatoriet, og hun skulle bruge en til en duet.
- Har De hørt hende synge? - Nej.
Men hun synger vist tit for sine venner i Kredsen.
Ja, det lader det til.
Så er det lige om lidt, frøken. Skoene?
De er helt perfekte. Tak.
- Kommer Marguerite ikke og hører Dem? - Hun er her allerede.
Der er et hul i maleriet i stuen. Det siger pianisten.
Hun synger aldrig, før hendes mand har indfundet sig. Kan De se?
- Der er meget, De ikke ved. - Og hvor er hendes mand?
Hvis vi samarbejder...
Jeg har selv skrevet dem.
- Har De stadig ikke hørt fra min mand? - Han er på vej.
- Måske er han kørt galt? - Bare rolig.
Du får den igen om lidt, Caruso.
Nå, kom så.
Sig til, når min mand er kommet. Der må være sket noget.
Bravo! Bravo, begge to!
Kredsen er altid glad for at kunne præsentere jer for nye smukke stemmer.
Det var virkelig flot.
Denne sæson samler vi ind til børn, der har mistet deres forældre under krigen.
Vores veninde, Françoise Bellaire, står klar til at tage imod Deres donationer.
De forældreløse børn er vores børn. Frankrigs børn.
Og vi ved jo, hvor gavmilde De kan være.
Det var meget smukt, frøken.
Jeg ved jo, at det er en svær arie.
Mange tak, frue.
- Spillede orkestret godt? - Ja. De er meget dygtige musikere.
Og nu er vi nået til det øjeblik, vi alle har ventet på.
Endnu en gang -
- vil baronesse Marguerite Dumont fremføre en svær koncert for Dem.
Musikken. Hvem blandt af os elsker den lige så højt -
- så ydmygt, og mest af alt så skarpsindigt som hende?
Jeg vil bede Dem tage varmt imod vores velgørerinde:
Baronesse Marguerite Dumont.
MARGUERITE DUMONT Privatkoncert
Kom ind eller gå igen, men luk døren. Det er uudholdeligt.
- Har hun altid sunget sådan? - Nej.
Hun har gjort store fremskridt.
Margueritter til Marguerite.
- Interessant, ikke? - Havde hun et problem med...
Hun er ustyrlig. Hørte De det? Hun er fantastisk.
- Hvad mener De? - Hun er uspoleret.
Endelig skete der noget. Bravo!
Og så lige blandt alle aristokraterne. Jeg må omfavne dette mirakel.
Bravo! Det var... smukt!
Gå nu. Fortæl mig om det bagefter.
MARGUERITE DUMONT DE FORÆLDRELØSE BØRNS STEMME?
Pludselig lød der bare et højt smæld.
Der kom røg ud af motoren, og jeg skred ud. Jeg slog mig også.
Jeg må aflevere den hos...
Men jeg hørte gæsternes reaktioner, da jeg nåede frem. Det var jo en succes.
Alle siger, at du var fantastisk.
Ganske enkelt fantastisk.
Det er alt for meget. Mange tak.
De har en meget smuk stemme, frøken.
Havde fru Dumont problemer med sin stemme?
- Vil De gerne lykønske hende? - Nej... Jeg vil ikke forstyrre hende.
- Hvis De insisterer. - Nej, jeg insisterer ikke...
Frøken Hazel insisterer på at tale med Dem.
Send hende endelig ind. Hun var dygtig, ikke?
Værsgo, frøken.
Kom endelig ind, frøken.
Hørte De, at jeg ikke kunne ramme de høje toner?
Nej... Jeg syntes, at det lød fint, frue.
Hør selv. Fortæl hende, hvordan folk havde det efter hendes sang.
De var følelsesladede. Jeg tror, at alle nød det.
Så op med humøret. Det skal jo være en fornøjelse.
- Det er i al fald hårdt arbejde. - Og mange tak. De er meget gavmild.
Jeg hører, at De er færdig på konservatoriet.
Jeg arbejder med en gruppe unge komponister.
Vi udforsker nye musikgenrer. Jeg vil gerne invitere Dem, hvis...
Undskyld. Gæsterne efterspøger billedet.
Åh, billedet, ja. Det betyder så meget for dem.
Skoene. Dem skal De have tilbage.
- Nej. Behold dem. Ligesom Askepot. - Mange tak.
Hvor er Françoise? Det her er jo også til dels Deres fortjeneste.
Glem artiklen. Det er et digt værdigt.
Hazel? Kom hen til mig.
Længe leve musikken.
Hold posituren.
Et...
To... Tre.
- Se, hvad jeg har snuppet. - Det er Rockefeller.
Det er signeret: "Til den fantastiske Marguerite Dumont."
- Er det hende eller ham, der er rig? - Han har en adelstitel.
Og hun betaler regningerne.
"Madame Butterfly".
"Samson og Dalila". Det er fantastisk.
Kostumerne er ægte. Hvor er billederne taget? Hvor har hun sunget?
- Hvem ved? - Ved hun mon det om sin stemme?
- Nej. Det ved sangerinder ikke. - Jo.
Det kan en rigtig sangerinde mærke.
- Der er intet rigtigt ved hende. - Jo, hendes kostumer.
- Ved hun ikke, at hun synger falsk? - Det tror jeg ikke.
Falsk, men... sublimt falsk.
- Guddommeligt falsk. - Voldsomt falsk.
Ja?
Arbejder du sent?
Jeg skal have læst nogle vigtige papirer.
Hvad er det, der er så vigtigt?
Genopbygningen af halvdelen af Pas-de-Calais, Marguerite.
Jeg stoler ikke på amerikanerne. De ser genopbygningen som en forretning.
Og gør du da ikke det?
Françoise Bellarie er ved at åbne en møbelforretning og et galleri.
Hun skriver også for et tidsskrift.
Gad vide hvorfor. Hun behøver jo ikke at arbejde.
At åbne en forretning ene kvinde... Jeg beundrer hendes mod.
Du må da være træt, Marguerite.
Du burde gå i seng og sove længe i morgen.
Og så kunne du jo gå ud og shoppe lidt.
Kapitel 2: En ny verden
DE FORÆLDRELØSE BØRNS STEMME
Georges!
Kom og se.
- Hvor er min mand? - Han holder møde. Ude på terrassen.
Har De læst avisen?
Hvad er alt det her?
De er alle kommet her til morgen, frue. De er fra Deres beundrere.
Kan De se? De var en stor succes i går.
Jamen det er da alt for meget.
"Vi ved, at Amadeus-kredsen længe har dyrket operakunsten i skjul."
"Men vi blev paf over fortolkningen af Nattens dronning -
- fremført af baronesse Dumont."
"Ikke siden Cavalieri eller Chenal -
- har vi hørt noget så nyt, så intenst, så personligt og så kraftfuldt."
"I denne stemme findes en hjerteskærende menneskelig sandhed."
Og her kommer det bedste...
"Kronet af en majestætisk påfuglefjer virkede det -
- som om denne unikke kunstner forsøgte at uddrive en indre dæmon."
Og det fortsætter. Tak.
Det er også Deres succes, mine kære. Mange tak.
Nå, hvad synes du?
Han er stilfuld. Jeg elsker det med "den indre dæmon".
Det forstår du intet af, min kære.
Marie-Jeanne, hvor er chokoladen? Madelbos, kom nu.
"Menneskelig sandhed", min bare.
Hvem er den journalist? Hvad vil han opnå?
- Vi aftalte at stoppe med blomsterne. - Fruen har mange beundrere, hr.
Men han er forbeholden over for mine høje toner. Jeg sagde det jo.
Det beviser, at han er kompromisløs.
Det er sandt. Åh, jeg er nervøs for at møde ham.
Er hun her?
Goddag.
- Er De Lucien Beaumont? - Ja.
Jeg har læst Deres artikel. Den gjorde mig... helt fortumlet.
- Må man gerne takke en journalist? - Det er mig, der takker.
Gæt, hvor mange originale værker, jeg har.
Det ved jeg ikke. Mange.
1487.
Jeg har endda en "Tosca" med Puccinis noter.
De er en sand samler.
Jeg har også kulisser, kostumer, rekvisitter.
I sidste uge købte jeg et kæmpe øje og et fuglekostume med kulørte fjer -
- som blev brugt i "Tryllefløjten".
- Tager De dem på? - Kostumerne?
Ja, indimellem. Bare for sjov.
Jeg vidste ikke, at De var her. Hvordan har Nattens dronning det?
- Kyril tegnede Dem til artiklen. - Alle taler om den tegning.
- Jeg vil forære Dem originalen. - Nej. Jeg køber den. Til en høj pris.
Køber De tit kunst?
Jeg ved ikke så meget om det, men jeg køber indimellem noget.
Vi burde mødes og tale sammen en dag.
Arbejder De også her?
Lucien køber tit et digt eller en tegning af mig.
- Han ved, de bliver meget værd en dag. - Penge er ikke vigtige.
Det er bare vigtigt at have dem.
SAGEN VAR GOD MEN STEMMEN VAR DÅRLIG
Har De sunget for et rigtigt publikum?
Jeg har overvejet det, men så går tiden og...
Jeg har ærligt talt ikke haft modet til det.
Men De får vel sangundervisning?
Nej, jeg har aldrig fundet nogen, der forstår eller føler det, som jeg...
Der er også mange svindlere.
Så jeg arbejder alene. Jeg tager i operaen og lytter til musik...
Jeg synger mindst fire-fem timer om dagen.
Det skal man da mindst også, hvis man tager det seriøst.
- Må jeg fortælle Dem en hemmelighed? - Ja.
Det tog mig lang tid at finde min stemme.
Hvor kan man købe Deres værker?
- Ingen steder og alle steder. - Vi kunne arrangere noget på slottet.
Det er en gave. Jeg insisterer.
- Behold rammen. Vi stjal den hos Dem. - Ja, jeg kan godt genkende den.
Det er meget rørende, og hun ser jo helt skør ud. Det er herligt.
Hvor er hun?
Der.
Så du hendes blik?
Så ensom...
Se. Se.
- Vi kunne sælge hende hvad som helst. - Hun bliver vores redning.
Skal vi ikke tage lidt væk i et par dage?
Jeg kan ikke forlade Paris lige nu, Françoise.
Forretningerne, min hustru... Det føles, som om alt går mig imod.
Hvis mine partnere fyrer mig, er det en katastrofe.
Jeg har ingen penge.
Men det har hun, og hun har altid været der.
Jeg har fået nok af det hele.
Hun købte min titel, ikke mig.
Læste du artiklen? Journalisten skriver noget interessant om hende.
Men hvad er det, han vil opnå?
Det rørte ved noget i ham. Han mener det måske oprigtigt.
Hvorfor har hun behov for at skråle sådan?
Det er pinligt.
Det er virkelig pinligt.
Hvorfor har hun brug for at gøre det?
Hun kørte forbi min butik i dag. Jeg så hende i bilen.
- Og det siger du bare sådan? - Skaljeg da synge det for dig?
Rolig. Efter så lang tid ville hun have fundet ud af det, hvis hun ville.
Jeg ser hende slet ikke som en kvinde mere.
Hun er blevet...
...et slags uhyre.
Stil Dem klar, Christian.
Løft sværdet højere op. Højere.
I denne scene vil De slå mig ihjel. De hader mig.
Jeg vil kunne se det i Deres øjne. Sådan. Smukt.
Højere. Skrig.
Højere!
Stik mig.
Musik. Stik mig.
Er hun ved at brænde hele huset ned? Marguerite?
Jeg har ventet på solen hele dagen for at kunne tage et billede.
Mind mig om, at jeg skal fortælle dig noget.
Der står en gave til dig på dit kontor.
Vi tager billedet med hesten og skjoldene.
Jeg er klar.
- Forstyrrer jeg? - Tak.
Se, hvad jeg lige har modtaget.
En invitation til at synge ved en lille offentlig koncert i Paris.
Hvilken slags koncert?
Den unge journalist og hans kunstnerven står bag.
Hør, Marguerite. Jeg forstår godt, at du blev rørt over hans artikel...
Der kommer også malere, digtere og musikere.
Det bliver selvfølgelig ikke kun mig.
- De vil endda betale mig. Morsomt. - Sagen er den...
Jeg ved ikke, om vores venner i Kredsen vil synes om, at du optræder der.
- Vi kender dem jo ikke. - Så tag med mig.
Det er også en hyldest til krigens ofre. Militærfolk og embedsfolk.
Der bliver vist film. Og det harmonerer fint med din genopbygningsforretning.
Forstil dig engang, at jeg skal synge for et rigtigt publikum.
Tæppet går...
Lysene... Publikum.
BARONESSEN SOM SYNGER FALSK
SAGEN VAR GOD MEN STEMMEN VAR DÅRLIG
LATTERVÆKKENDE
STAKKELS MOZART!
Gad vide, hvem der kommer? Tænk, hvis de kaster tomater efter mig?
Det sker for selv de bedste.
Man kunne jo kaste kunst efter tomater til en afveksling.
Jeg bærer Deres tasker ned i bilen.
- Skaljeg gøre fruens bil klar, hr? - Nej, nej. Den her kører fint.
Det er en fintfølende motor. Kraftfuld, men sart.
- Er fruen klar? - Mere end nogensinde før.
Kom nu, Marguerite.
Nej, nej, nej...
- Jeg forstår ikke, hvad der er sket. - Jeg lovede at være der inden middag.
Det er måske tændrøret eller kondensatoren. Jeg er ked af det.
Åh nej... Hvad skal vi gøre? Alle venter jo på mig.
Det er virkelig ærgerligt. Jeg havde sådan glædet mig.
En bil.
Madelbos. Det er Madelbos.
De havde ikke fået de her med, beklager.
Vi tager den her bil. Den anden går altid i stå.
En kraftfuld, men sart motor.
Kom nu. Vi kommer for sent. Det her er vigtigt.
Kør til ære for musikken.
Hør, hør, landsmænd.
Charlie Chaplin kommer til Paris -
- i selskab med sangere, malere og dansere...
Min skønne! Der er du jo.
Hej.
Michel! Endelig! Jeg har fundet et orkester. Kom og se.
Goddag. Det er Michel Aurenbach. Han har komponeret noget til mig.
Det hører du senere. Nå, men hvad er det her for noget?
Det er et af Kyrils skøre påfund.
- Godt, at du kom. - Forklar mig lige, hvad det går ud på.
Det skal være en overraskelse. Ingen må se Dem.
- Så sørg for at gemme Dem. - Det skaljeg nok.
Tag plads.
Jeg kommer og fører Dem op på scenen. Der er ikke ret langt.
Når De begynder at synge... Uanset hvad der sker, skal De bare blive ved.
Uanset hvad, ikke?
Jeg må varme stemmen op og øve anden strofe.
Jeg forguder Dem.
Hvornår skal De holde tale?
Jeg skal ikke holde tale. Det er min hustru, der skal optræde.
Jeg skal tale om den økonomiske krise.
Den økonomiske krise? Nej... Det må være en fejl.
Jeg er kommet for at se Chaplin.
Har du inviteret Marguerite?
Hun kan godt lide Kyril. Hun kom for at købe hans malerier.
Har I tænkt jer at plukke hende?
Hun er kun glad for at komme lidt ud, hvis du vil vide det.
- Er det her elegant nok til dig? - Det er fint.
Chaplin! Chaplin!
Slut med kunstmalere. Slut med forfattere.
Slut med musikere. Slut med skulptører. Slut med religioner.
Slut med republikanere. Slut med royalister. Slut med imperialister.
Slut med anarkister. Slut med socialister.
- Hvor sjofelt! - Slut med politikere.
Slut med proletarer. Slut med demokrater.
Slut med borgerskabet. Slut med aristokrater. Slut med militær.
Slut med politi. Slut med fædreland.
Slut med alle disse tåbeligheder. Slut.
Ingenting. Ingenting. Ingenting.
Ingenting. Ingenting. Ingenting. Ingenting.
Så er det snart Deres tur, Marguerite. Er De klar?
- Publikum virker meget... engageret. - De er fornøjede.
- Hvordan har Marguerite det? - Hun er i den syvende himmel.
De her fjolser har slet ikke fortjent at møde hende.
Bravo! Bravo, Marguerite!
Den stemme siger alt!
Frankrigs stemme.
Ned med dem, der profiterer på massakren.
Nedbryd verdenen, lad være med at genopbygge den.
Skønhed stinker.
Tak til politiet. I har været fantastiske.
De beholdt min økse.
- Nej tak. Jeg må passe på stemmen. - Jeg fjols.
Åh, det er min mand.
Sig fra over for ham.
De er en sand kunstner. Ingen skal forhindre Dem i at udtrykke Dem.
Hazel? Michel? I skal nok få lov til at optræde næste gang. Det bliver godt...
De får sikkert skældud, ikke?
Lyt ikke til sjovere som mig.
Hun var fantastisk.
Kvit nu din falske tyske accent.
Alle hopper på den. Det er dig, der er kedelig.
Se dig selv engang. Du er jo en omvandrende fiasko.
SKANDALE I MARLOT-CABARETEN
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. Det ved jeg virkelig ikke.
Træd frem, Marguerite.
Tag plads.
Jeg har mistet to sønner under krigen.
Jeg vil ikke acceptere, at vores nationalsang nedgøres.
"Nedgøres"?
Jeg sang den for at ære vores soldater. Det var en kærlig gestus.
Det var mest af alt et upassende sted. En adelskvinde som Dem bør ikke omgås -
- den slags små anarkister, bolsjevikker-
- ekstremister, avantgardister og den slags.
Hvad kan de, i disse svære tider, bidrage med til vores samfund?
Til vores kunstneriske arv?
Frihed?
Jeg satte mit liv på spil for at forsvare dén frihed.
Præcis. Nationalsangen handler om frihed.
Så man har altså ikke lov til at synge om frihed?
Kredsen vil nu som altid trække sig tilbage og træffe en beslutning.
Ja.
Kom ind, Marguerite.
Jeg ville gøre dig stolt af mig, men tog dig med ind i et galehus.
- Jeg forstår vores venners vrede. - Det gør jeg også.
Næste gang begår jeg ikke den samme fejl.
Næste gang?
Georges...
Da jeg stod på scenen, oplevede jeg noget, som var helt nyt for mig.
Noget vigtigt.
Hvad var det?
At det er publikum, der vækker musikken til live. Publikum.
Uden dem er der intet, der lever.
Ikke nødvendigvis. Uden et publikum befinder vi os i musikkens skjul.
Alene med musikken. I al dens mystik.
Det er også smukt.
Jeg vil arrangere en rigtig koncert. Foran et rigtigt publikum.
- Hvad mener du med "rigtig koncert"? - En koncert i en klassisk koncertsal.
Den slags kan man ikke bare fra den ene dag til den anden.
- Jeg har øvet mig i årevis. - Lad os arrangere en stor koncert her.
Med vores venner i Kredsen.
- De har jo smidt mig på porten. - Det skal vi nok få løst.
Men glem ideen om en rigtig scene. Det giver ingen mening.
Georges...
Jeg har adlydt dig hele mit liv.
Jeg har passet vores hus og hjulpet dig med dine forretninger.
Jeg har deltaget i tusindvis af kedelige middagsselskaber uden at kny.
Men nu vil jeg gerne være noget mere.
- Lad nu være med at gøre noget dumt. - Jeg gør ikke noget dumt.
Jeg vil finde en rigtig lærer. Og folk, som kan vejlede mig.
Jeg forbyder dig at gøre det.
Hvad er det egentlig, du er bange for?
Jeg er bange på dine vegne.
Hele tiden.
Men hvorfor?
Hvad handler det om? Stolthed? Vil du hyldes? Lege diva ligesom et barn?
Du forstår slet ikke, det jeg gør.
Du forstår slet ikke, hvem jeg er.
Det eneste, der betyder noget for mig, er musikken. Musikken.
Det er det eneste, du har efterladt mig med.
Men jeg synger gerne endnu en gang for din tomme stol.
Valget står mellem det eller at blive skør. Hører du? Skør.
Skør!
Jeg får brug for Dem, Mandelbos. Det bliver fantastisk.
Jeg havde en indisk danselærer, der ofte sagde til mig:
"Perfektion handler ikke om at gøre noget storslået eller smukt -
- men om at det, man gør, gøres storslået og smukt."
- Har De danset indisk dans? - Hellig dans, ja.
Jeg var kommet på afveje.
Dansen fik mig til at glemme det.
Se.
De er der alle for Deres skyld, frue.
Vent! Vent!
Hun vil arrangere en rigtig koncert med et rigtigt publikum.
Desværre, Georges. Deres søde hustru er ikke længere med i vores musikkreds.
Hun må ikke stå på en rigtig scene. Det bliver en katastrofe.
Har De hørt, at vi har fundet en ny velgørerinde?
Det er ærligt talt en lettelse efter at have hørt på hendes skrålen i årevis.
De skal ikke fornærme min hustru.
Er De nu pludselig blevet forelsket i hendes sang?
Har De overhovedet skænket hende en tanke?
Hvad sker der, når hun opdager det? De har også løjet for hende.
Dumme skiderikker.
Apropos... Hils endelig den skønne Françoise.
De får hende vel til at skrige på en helt anden måde, ikke?
Lad os komme af sted.
Skiderikkerne byder Dem farvel. Kom så.
Kapitel 3: Vejen mod glæde
Tæppet går klokken 21. Vi er sent på den, Madelbos.
- Marguerite... - Jeg skal møde nogle venner i operaen.
- Du vil vel ikke med, vel? - Vi er nødt til at tale sammen.
Så tag med for en gangs skyld. Vi skal se "Bajadser".
Den handler om en skuespiller, der vil myrde sin hustru. Du vil synes om den.
Ciao, bello.
BAJADSER
Jeg tog fejl. Det var klokken 20.30. Men jeg vil vise Dem noget andet.
Senere...
Vi må tale om Deres næste galleriprojekt, Lucien.
Jeg vil meget gerne hjælpe Dem.
Jeg ser ikke Kyril mere.
- Han er for skør. - Han er da morsom.
Jeg har genoptaget et personligt projekt med at skrive en roman.
Vil De så forlade avisen?
Det er ikke så enkelt.
Hvis De får brug for min hjælp, så sig til.
Man må jo tage springet en dag.
Bare sørg for at lande blødt.
Vi er lige under scenen.
Tidligere sad suffløsen der. I dag foretrækker de at sidde ude i kulissen.
Er alt i orden, Marguerite?
- Vil De se resten fra salen? - Hvis det er muligt.
- Der er du jo, gamle jas. - Lucien, min ven.
- Hvordan går det? - Fint, tak.
- Giv drengen noget at drikke. - Tak.
- Udlejer du operakikkerter? - Det er mit bijob.
- Kommer der mange? - Nej. Det er en fiasko.
De tager ham af. Det er derfor, han hyler sådan. Kan du høre ham?
- Bliver du betalt af Pezzini? - Nej.
Teatret betaler mig for at få folk til klappe.
- Tænk at blive betalt for at klappe. - Eller buhe. Det er dog dyrere.
Jeg har ti mænd til at klappe, men de kan ikke få de andre med.
Jeg havde nogle spaniere med i går. De holdt sig ikke tilbage, men forgæves.
Hun elsker opera, og da hun mangler en lærer, tænkte jeg på Pezzini.
Han er ludfattig, så han vil gøre det for småpenge.
Han er god nok. Han var den første, der hyrede mig til at buhe.
- Så har du været i gang længe. - Min bedstefar buede af Victor Hugo.
"I kærlighed og lykke, i udlandet eller i Spanien -
- er der fusk med i spillet. Det er svindleren, der vinder."
Vi kastede læssevis af tomater efter ham.
Forresten... jeg kan forstå, at Hazel har fået en ny protektor.
Det går godt for hende. De arrangerer koncerter.
Skaljeg sende spanierne af sted?
- De hader moderne musik. - Det er sødt af dig.
Kan du høre spaniere?
Så smukt. Så delikat.
Så elegant.
- Skiderik! - Dumme gås!
Du sagde, det var sidste fremkaldelse, og så gik du alene ud foran tæppet.
Jeg har luret dig, din gamle nar.
Hvad taler du om?
- Skiderik! - Se lige den enorme gump.
Var du her i aften?
Lad mig præsentere dig for baronesse Dumont.
- Det var Dem, der klappede så højt. - Det var fantastisk.
Hørte du det, din fede luder?
Hun vil sutte den af på hvem som helst mod en god anmeldelse.
Kom, lad os gå ned og få et glas i min garderobe.
Jeg vil tale med ham om det, vi talte om. Kommer De med?
Kom og få noget at drikke. Champagne til sangerinden.
- Hvor blev De af? - Jeg har læst Luciens artikel.
Jeg vidste ikke, den handlede om Dem. Var det med fjeren Deres idé?
Har han fortalt, at jeg søger en lærer som forberedelse til en koncert?
Ja, og De har ret. En stemme uden en lærer er som et fartøj uden en kaptajn.
- Ikke sandt? - Jo, mester.
Som De måske ved -
- underviser mange lærere deres elever uden at skele til deres vokaltype.
- Selv den dag i dag. - Det er derfor, vi har opsøgt Dem.
Hej. Undskyld. Hvordan går det? Kender du den store Marguerite Dumont?
Hun er sangerinde. Opera, ikke jazz. De venter på dig.
- Måske skulle De aflægge en prøve? - God idé.
Men hvis han siger, De ikke er klar, må De lytte. Måske endda opgive idéen.
Man kan ikke snyde musikken. Så hævner den sig bare. Tro mig.
Jeg må hellere tage hjem. Min mand venter på mig.
Det har han kun godt af. Morer De Dem ikke her?
Jo, mere end jeg turde drømme om.
Han er en stor kunstner, ikke?
Det var han engang. Nu er han en dygtig lærer.
Der er du jo.
Hvad siger kortene, barnepige?
De siger, at jeg i dag vil møde en hjerter dame.
Godaften, fru Dumont.
Félicité kan få bordene til at bevæge sig.
Men du har forbudt mig at få dem til at synge.
- Kan De få bordene til at synge? - Nogle borde.
- Det er mærkeligt. - Ja.
Det er mærkeligt i begyndelsen, men man vænner sig til det.
Vi laver sjov.
Jeg har jo helt glemt, at det er Diegos fødselsdag.
Han er en fantastisk lærer. Han ser og fornemmer alt.
Hører De?
Musikken... det er det, drømme er skabt af.
Det ved jeg godt.
Jeg hører, at De har hjulpet Hazel.
De manglede penge til lokaleleje. Nu er de i Italien for at opføre en koncert.
Han er en talentfuld ung mand.
Hvorfor har De aldrig skrevet om hende?
Hun ventede på, at De skulle opmuntre hende. Jeg mener det.
De skal ikke være bange...
I begyndelsen troede jeg, at De ville udnytte mig.
Det ville jeg også, men så bliver man jo glad for folk. Det er så fjollet.
De virker glad.
- Jeg må hjem. - Jeg skaffer en taxi.
Nej, jeg vil gerne gå lidt.
- Vi ses. - Ja, vi ses. Tak.
HAZEL KLEIN OG MICHEL AURENBACH SALLE GAVEAU
Det er dig, jeg vil synge for.
Hold da op...
Her er stuen. Tidligere stod pianoet her, men der var for meget ekko.
Georges, jeg vil gerne præsentere dig for Atos Pezzini -
- som skal hjælpe mig.
Inden jeg lover noget, må jeg først høre Dem synge.
- Har De aldrig hørt hende synge? - Det er derfor, jeg er her.
Jeg ser frem til at høre Deres mening.
Jeg tror på, at man skal arbejde hårdt for tingene.
Arbejde for at overleve følsomheden. Det er kunstnerens lod her i livet.
Tag endelig plads, hr.
Jeg lytter, frue.
Af Wolfgang Amadeus Mozart: "Figaros bryllup".
Endnu en historie om en forsmået hustru. Værsgo, grevinde.
Nej, jeg synger Cherubinos "Voiche sapate".
Den unge mand oplever amourøst kaos...
Vi kender historien. Værsgo. Fokusér.
Det er...
Musikken afspejler afgjort en mand, der aldrig har været lykkeligt forelsket.
Tak.
Stakkels Mozart.
De sang den i D-dur, ikke? En tone højere?
Jeg er koloratursopran.
Så det nemmeste for mig er at synge højere.
Hvis De vil have, at jeg synger dybere, kan jeg godt det.
Naturligvis.
Nej... Det er meget interessant.
Det er meget personlig.
De må have arbejdet hårdt for at opnå alle Deres færdigheder.
Jeg har viet mit liv til musikken, mester.
Det er tydeligt.
- Jamen jeg er tilfreds. - Det er jeg vel nok glad for.
Bravo.
Mange tak og bravo.
- Hvordan gik det? - Deres hustru er meget talentfuld.
Problemet er mig.
At påtage sig en ny elev er ikke en beslutning, man skal tage let på.
Jeg er da fristet, men jeg underviser jo allerede på konservatoriet -
- og jeg er med i et projekt i Moskva og er med i "Bajadser" hver aften.
- Det er meget for én mand. - De bliver snart taget af "Bajadser".
- Hvad? Hvem siger det? - Teatret. Så De får masser af tid.
Ja. Nå...
Uanset hvad vil jeg nøje overveje Deres gavmilde tilbud.
Jeg håber, at De har forstået situationen.
Det vil jeg tro, at jeg har.
Madelbos skal nok køre Dem hjem.
Forbliv som De er, frue. Bibehold Deres spontanitet.
Hils hende og sig tak for blomsterne.
- Hvor skal jeg køre Dem hen, hr? - Jeg bor i Boulogne.
Skal vi køre forbi Billy Boy, hr?
Kender De Billy Boy?
De sang der i aftes. Jeg var der. De var meget smuk.
Lige så smuk som på billedet.
Hvilket billede?
Fruen siger, at der tit gemmer sig en slange under blomsterne.
Jeg ved, han hedder Alberto.
Og han er alt for ung til at posere nøgen med en transvestit.
- Har det lille svin givet Dem dem? - Nej, han solgte dem til mig.
- Så det her er altså afpresning? - Det kan da ikke udelukkes.
Værsgo.
En dag opdager hun jo, at alle lyver over for hende.
En dag bliver mine billeder af hende berømte af den grund.
Og folk vil sige: "Tænk, at hun aldrig opdagede noget."
I er bindegale. Gid hendes mand ville bolle hende godt og grundigt -
- for det er jo derfor, hun hyler sådan.
Og hvad med mig? Jeg bliver til grin, hvis jeg tager hende som elev.
De er allerede til grin.
De har ingen projekter, og Deres forestillinger bliver aflyst.
Jeg har en liste over al Deres gæld.
De kommer snart til at synge under en bro. Måske endda i Moskva.
Se det som en leg.
Fruen vil være meget gavmild.
Hvad hvis hun gør det? Stiller sig op på en scene foran et publikum?
Hvem vil kaste den første sten?
Kapitel 4: Hendes mesters stemme
Her er mine medhjælpere. De har alle en opgave i forhold til Deres koncert.
Félicité, også kendt som "barnepige" eller "Den skæggede dame".
Hun er vores scenograf, og hun står for kulisser og kostumer.
Hun er også et medie, og tro mig, Den skæggede dame tager aldrig fejl.
Hjerter dame. Det kan jeg godt huske.
Diego Romano, min personlige assistent.
Min fakkelbærer. Den eneste, som jeg tillader at fortælle mig sandheden.
- Er det altid godt at høre sandheden? - Det afhænger af, hvem der synger den.
Her er hr. Callot. Han er meget seriøs og kaldes også Jean-Lou.
Vores dygtige pianist. Han ved næsten lige så meget om musik som Dem.
Goddag. Mit samling af partiturer vil sikkert interessere Dem.
Han er døv. Han akkompagnerer sangerne ved at mundaflæse. Det fungerer fint.
Kom, børn. Tiden går, og vi har intet nået endnu. Marguerite, pianoet.
Leder De efter noget?
Læreren har bedt mig finde et stort spejl, som han kan bruge i sit arbejde.
Han har da vist nogle mærkelig arbejdsmetoder?
Næ, han tilpasser dem til sine elever.
Hvordan gør vi egentlig med betalingen? Står hr. Madelbos for den?
Jeg går ud fra, at det er ham, De har lavet alle aftaler med?
Vi afregner per time. Tredobbelt løn efter 17 og i weekender.
- Per løbende time, naturligvis. - Naturligvis.
Sådan. Strålende.
Kom her, baronesse. De skal ikke være bange.
Sådan.
Nu står De foran afgrunden.
Og langt, langt væk...
...er der en stemme, der kalder på os.
En stemme, der har brug for hjælp.
Deres stemme.
Kan De høre den?
Ræk hånden frem. De skal ikke være bange.
Større bevægelser.
Løsn op i bækkenet.
Løsn op...
Når man synger, giver det genlyd i hele kroppen fra tæerne til mellemkødet.
Stram op. Ligesom de kinesiske ludere. De er berømte for det.
Deres mand vil sætte pris på det.
Har jeg chokeret Dem?
Hvis De vil synge, så glem alt om gode manerer og dobbeltmoral. Det er at vor.
Det nytter ikke at være bange.
De kan ikke stå foran publikum og være en undskyldning for Dem selv.
Kom så. En gang til.
Man kærtegner tonerne.
Legato. Man glider fra den ene tone til den næste. Som et kærtegn.
Sådan, kærtegn Dem selv. De skal ikke være blufærdig.
En tone ad gangen.
Deres strube er helt snøret sammen.
De er nødt til at åbne struben.
Ellers duer det slet ikke. Kan De ikke selv mærke det?
Det er godt. Sådan, træk vejret.
- Frokosten er serveret. - Det var på tide.
Det skal nok lykkes, Madelbos. Det bliver fantastisk.
Nej, der er et lys i Deres stemme. En generøsitet. Jeg mener det.
Der er nogle ting, der skal rettes til, men ikke noget...
Og at eksistere er at insistere.
Det er sandt. At eksistere er at insistere.
- De spiser jo ikke noget. - Jeg spiser kun hvid mad.
Ris, kylling, julesalat, porrer...
- Og gør det Dem godt? - Det er dejligt enkelt.
Når jeg ikke ved, hvad jeg vil spise, tænker jeg: "Bare det er hvidt."
- Det giver mig et formål. - Javel, ja.
Jeg har et vigtigt spørgsmål:
Synes De, at jeg fortsat skal synge koloratur eller mezzo?
Ja, det er jo faktisk det vigtigste spørgsmål.
Men er det mon for tidligt? Stemmen er jo en levende størrelse.
Vi må se, hvad Deres stemme vil. Det afhænger jo af repertoiret.
Ja, og jeg har lavet en liste med forslag til min koncert.
18 værker.
Purcell, Donizetti, Gluck... Alle vennerne er her.
Tror De, at vi kan være klar i slutningen af måneden?
- Champagne, hr? - Ja tak.
Skål.
Forestil dig hende på en scene.
Foran hundredevis af mennesker, der vrider sig af grin.
Hvis hendes lærer siger, hun bør opgive det, så gør hun det.
Så finder hun bare en anden, der siger det modsatte.
Så fortæl hende sandheden. Vær modig.
Et liv fyldt med løgne.
Det vil tage livet af hende.
Og af mig. Jeg ville dø af skam.
Hvad er det, hun vil opnå?
Hvorfor gør hun det?
For at du skal se hende.
Og det er lykkedes for hende.
Og du forstår det ikke.
- Vil du ikke med, Marguerite? - Jeg har arbejdet hele dagen.
- Den slåbrok er da ny. - Det er en gave fra min lærer.
Det siges, at de kinesiske ludere er vilde med den.
I dag bad han mig kærtegne mit eget bryst, mens jeg sang.
Siger du til folk, at jeg er blevet skør?
Jeg har ikke sagt et ord til nogen.
Jeg må se at komme af sted.
Ja, sådan, Marguerite.
Perfekt. Vi gør fremskridt, ikke?
Er der mere chokolade? De små runde med nødder indeni?
Bare rolig, hun kan ikke høre os.
En autograf til mine forældre? De beundrer Dem meget.
Jeg skal nok gøre det senere.
ROMEO OG JULIE
7. FEBRUAR 1915
Jeg kan aldrig ramme den tone.
Jeg er ked af det.
Hvad skal vi så gøre?
Hvad skal vi gøre ved den forbandede tone?
Hvor længe skal det fortsætte?
Jeg burde ikke udsætte mig selv for det her.
Jeg har sunget på de største scener i verden, men nu...
Jeg er ked af det.
Deres sang er virkelig uskøn. Den er jammerlig. Helt forfærdelig.
Vil De høre sandheden? Den rigtige sandhed?
Den sandhed, som ingen tør fortælle Dem?
Vil De høre den?
De bliver aldrig koloratursopran.
Fordi De er en mezzo. Det er sandheden.
Uanset om De bryder Dem om det eller ej.
Kom så, fortsæt.
Men vær stille fra nu af. Syng, men vær stille.
Dér kan De se. Der er ingen, der har bedt Dem forcere tingene.
Til den bitre ende.
Marguerite? Hvad er der galt?
Vær tålmodig...
Jeg skal lige se den bageste del af Deres strube. Sådan.
- De må gerne sætte Dem igen. - Tak.
Når man overbelaster den, beskadiger man den. Det sker tit.
Burde hun så ikke hvile stemmen lidt, doktor?
- Give den mulighed for... - Nej, det går ikke.
- Jeg hører, De forbereder en koncert? - Ja, jeg har travlt.
- Hvad skal De synge? - Kan De lide opera?
Jeg synger også. Men bare for sjov. I et kor.
Korene synes altid, min stemme er for speciel.
Som barn måtte jeg aldrig være med. Jeg græd altid.
Da De undersøgte min hustru -
- så hendes stemmebånd så intakte, eller rettere, normale ud?
- Hvad mener De med "normale"? - Var der nogen form for deformitet?
Fysiske uregelmæssigheder? Formmæssige?
Skader, der måske er opstået, da hun var barn, som kan forklare...
Hun overbelastede bare sin stemme.
Hun må meget gerne synge. De kan være helt rolig, hr.
- Marguerite, må jeg lige tale med dig? - Hvad er der, Georges?
Hør her...
Igennem længere tid...
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal sige det.
Jeg har noget vigtigt at fortælle dig.
Du gør mig helt bange.
Dette koncert-projekt...
Din skade i halsen... Jeg forstår godt, at det betyder meget for dig.
Men jeg er nødt til...
Når du ser sådan på mig, vil jeg gerne høre alt, hvad du har at sige.
Hør her...
Jeg synes, at du er meget modig.
Jeg vil ikke at skuffe dig, Georges. Det lover jeg.
Nå? Vi sidder nedenunder og er helt bekymrede. Hvad sagde kvaksalveren?
- Alt er fint. - Jeg trak to sparer i træk. Uha.
Hurra for Marguerite.
MARGUERITE DUMONT EN ENKELT KONCERT
JEG ELSKER DIG M
Hold da op.
Hvad hvis der ikke kommer nogen?
- Jamen vi har jo reklameret overalt. - Og alle ved, at det er velgørenhed.
I går trak jeg hjerter syv tre gange i træk.
Er det et godt kort?
Ja, hun trak det før min triumf i Bukarest. Husker du?
Der var syv fremkaldelser.
- De har ikke valgt en lille sal. - Hej, din lille skiderik.
Skal jeg sørge for, at folk klapper af hende?
Vi giver den hele armen med polakkerne og italienerne.
Hvis de ikke får taget til at lette, siger jeg op.
Er vi nødt til at snyde på den måde?
Det er op til Dem. Det er Deres aften. Ingen vil stjæle den fra Dem.
- Hvor har du haft gemt dig? - Jeg isolerede mig lidt for at skrive.
Jeg har været bekymret for Dem.
De er frisk... som en ung pige.
Hør her...
Jeg vil gerne have, at min mand skal sidde der. Lige der.
Bliv nu ikke sentimental.
Ingen følelser. Det er kun størrelsen, der tæller.
Og syng så.
Har Deres mand set Dem danse sådan? Ligesom en sigøjner?
Han tror, at jeg øver mig.
Det er dejligt at se, at De ser ud til at have det bedre.
Fik I arbejdet godt her til aften?
Er det røde sjal af silke?
Jeg så jer her til aften.
Det var en afskedsgave.
Hvad hvis jeg ikke synger i morgen? Hvis vi to rejste væk?
Jeg ved godt, at i morgen er en vigtig dag for dig.
Hvis du beder mig om at lade være med at synge, så lader jeg være.
Min mand.
Kapitel 5: Sandheden
Hun er temmelig excentrisk. Meget frigjort.
Jeg har bare vejledt hende, så hun selv kunne arbejde med tingene.
Det sublime og det latterlige ligger ofte tæt på hinanden.
- Ved folk, hvad der venter dem? - De er kommet for at se fænomenet.
Karavane...
Der er kommet et telegram til Dem.
"De kan regne med min tilstedeværelse." Underskrevet Charlie Chaplin.
Tror De, at det virkelig er fra ham?
Hvem ved?
Er min mand kommet?
- Han er nok på vej, frue. - Kører han nu igen i den håbløse bil?
Goddag. Goddag, doktor.
Godaften.
Jeg lagde en besked til dig i går, om at vi kunne følges herhen.
Det ved jeg godt.
Han er her. Han kom.
De må hellere gøre Dem klar nu, frue.
- Godaften. - Godaften.
Engang sang hun bare alene i vores soveværelse, og nu...
Nu er der trængsel i Deres soveværelse.
Jeg bryder mig ikke ret meget om Dem.
Det gør jeg heller ikke.
- Fru Dumont? - Marguerite?
Kunne du lide det?
Hun har mistet en masse blod, men vi fik standset blødningen.
Kan hun komme til at synge igen?
Det er for tidligt at sige noget om.
De siger, at vi må vente, indtil hun vågner.
Hendes mand turde ikke fortælle hende, at hun sang dårligt.
Og du turde ikke fortælle mig, at jeg sang godt.
Jeg var måske bange for at miste dig.
Du kan skabe store ting, Lucien. Det ved jeg.
Nej, du ved ingenting.
Succesfulde, rige mennesker forstår ingenting.
Kom og hør mig synge i næste uge. På Téâtre des Champs-Élysées
Det bliver en festaften. Jeg dedikerer den til Marguerite.
Hvor ville vi være uden Marguerite?
Undskyld, hr?
Tak.
Tiden er kommet, hvor jeg må indgive min opsigelse, hr.
Jeg skal giftes.
Det bliver Marguerite glad for at høre.
Jeg ved, at hun er meget tæt knyttet til Dem.
Det skyldes måske... at De ikke har været der.
Det er onsdag i dag, og jeg har et spørgsmål til Dem, fru Dumont.
Nej, sig ikke fru Dumont. Kald mig bare Marguerite.
Publikum har altid kaldt mig Marguerite.
Sidst vi talte sammen, fortalte De, at De ofte optrådte i operaen i Berlin.
Vil De fortælle os om det?
Ved De hvad, doktor? Jeg har faktisk sunget i hele verden.
Når jeg tænker tilbage på det...
Det er som en hvirvelvind. Det er en rejse, der aldrig ender.
Som et tog, der aldrig standser. Og jeg synger i toget.
Jeg åbner vinduet og synger ud ad det. Forstår De?
Ja. Hvad er Deres bedste minde fra Deres optrædener?
Det ved jeg ikke. Der er så mange minder.
Måske før krigen, hvor jeg sang Wagner i Milano med min mand blandt publikum.
Det var en enorm scene, så jeg måtte virkelig lægge energi bag.
Hvad er Deres planer for fremtiden?
Det må De spørge min agent om.
I går blev jeg tilbudt at synge "Samson og Dalia" i Covent Garden -
- med Vladimir Porovsky og Lina Cavalieri. Vi er gode venner.
Det er hospitalet, hr.
Men det vigtigste for mig er det øjeblik, man deler med publikum.
Uden dem er musikken indholdsløs. Forstår De? Indholdsløs.
Javel. Fortæl mig lidt om Deres planer.
Der tales om en turne i Asien med "Aida" -
- men jeg er også blevet tilbudt at komme til Sydamerika.
Jeg har altid drømt om at synge i Argentina.
Det føles, som om jeg har levet hele mit liv på scenen.
Hvor jeg har forsøgt at finde ind i de forskellige roller.
Det er en sær beskæftigelse. At lade, som om man ikke lader som om.
"Norma", "Tosca"... Det er min familie.
Mine kusiner, venner og søstre. Jeg kan ikke leve uden dem.
Jeg har valgt at lade hende tale og indspille sine minder...
Eller det, hun tror, der er hendes minder.
Hun har måske drømt om det, men hun har aldrig oplevet det.
Aldrig.
Hun har aldrig været en stor sangerinde.
Eller en lykkelig, forelsket kvinde?
Jeg er komplet ligeglad med dem, der ler og gør nar.
Det er bare varm luft. Støj.
Vil De så hjælpe mig med at frelse hende?
Hun har sendt bud efter sin musik, kostumer...
Alt, hvad hun skal bruge for at kunne blive i sin vrangforestilling.
Men vi bør i stedet hjælpe hende tilbage til virkeligheden.
Til folk, hun kender. Sine gamle vaner.
Hun har jo netop haft for vane at dyrke det her cirkus.
Hun er nødt til at få sandheden at vide.
Jeg har forsøgt at sige det til hende.
Der findes intet smukkere i verden end lyden af et bifald.
Bortset fra blikket fra en mand, der elsker dig.
Jeg har nok opbygget min karriere for, at min mand kan være stolt af mig.
Så han synes, at jeg er smuk og attråværdig så længe som muligt.
Stemmearbejdet er jo meget sensuelt.
Når man synger, er det kroppen, man afsøger. Sin krop og...
Og sit køn.
Manglen på kærlighed forklarer alting.
Selv, når den intet forklarer, forklarer den alting.
Det står i dagens avis. Hun giver koncert i aften.
Det er det gennembrud, hun har ventet på.
Hun bliver en stor kunstner.
Måske følte jeg mig underlegen i forhold til hende. Hvem ved?
Lidelse er da interessant, ikke?
Det er godt, Lucien. Det er en del af livet.
Det vil gøre Dem en masse godt.
Personligt elskede jeg lidelsen.
Den gjorde mig... Når man først har smagt på den...
Ved De, hvordan påfuglehunnen forfører påfuglehannen?
Jeg har haft en påfuglehan, der hed Caruso.
De står over for hinanden. Han står helt stille, mens hun bevæger sit næb.
Hun står og prikker ham i øjet, men han rører sig ikke ud af flækken.
Goddag, Marguerite. Hvordan går det i dag?
Det er blevet tid til mine indspilninger. Se lige denne maskine.
Jeg er også blevet tilbudt at synge "Carmen" i Bukarest. Skaljeg sige ja?
- De afventer også et svar. - Lad dem bare vente. Jeg må gå nu.
Den optager alting. Hvor må det være trættende at skulle huske alting.
Jeg tænkte, at vi kunne synge i dag.
Synge? Det vil jeg meget gerne.
De har optaget hendes stemme på hospitalet.
De har givet mig denne plade, hvor hun synger, som hun plejer.
De tror, at lyden vil give hende et stort chok...
De vil gerne fremprovokere en reaktion, så hun vågner op.
Måske tror hun, at det er en anden.
Jeg håber ikke, at hun er sart.
Måske ler hun bare.
Hvad hvis det går galt? Hvad hvis hun ikke kan tåle at høre sin stemme?
Det ved jeg ikke.
Hvad siger kortene, barnepige?
Hjerter knægt, spar syv. "Der er kun to måder at leve på."
"Enten drømmer man om ting, eller også opnår man ting."
Sikke et smukt portræt.
Hvornår er det taget?
Det er mit første billede af fruen.
Hun var ung.
Nu mangler jeg bare det sidste.
Det sidste?
Ofringen af heltinden.
Madelbos?
- Ja? - Sig til lægen, jeg har ændret mening.
Sig til ham, at planen skal sløjfes. Hun skal ikke høre sin egen stemme.
Jeg ved ikke, hvor lægen er. Måske er han ved at gøre det hele klar.
Men jeg skal nok bede ham stoppe det. Bare rolig. Farvel, hr.
En optagelse med mig?
- Hvad skal jeg synge? - Jeg skal nok forklare det hele.
Vi skal være i en spisesal, eller en festsal, hvor der er en lille scene.
- Er min mand kommet? - Ikke endnu, frue.
Den forbistrede bil.
- Det foregår i spisesalen. - Og hvor er hendes mand?
Folk må tage mig, som jeg er. Ingen krukkeri.
Goddag.
- Hvornår er det optaget? - I sidste uge. På mit kontor.
Nå ja, da De fik mig til at synge?
Det er en fin sal. Her kan være mange mennesker.
Hvad er så specielt ved denne optagelse?
Det får De at høre om lidt.
Har De hørt noget fra min mand, Mandelbos?
Ikke endnu, frue.
Den er meget smuk. Mange tak.
- Hvor er det sødt af Dem at komme. - Goddag, Marguerite.
Vi skal høre en optagelse af min stemme.
De er smukkere end nogensinde før.
Værsgo.